"Post Karbon Institut" predstavlja:
Uzbudljivu vožnju na toboganu
"Kratka istorija fosilnih goriva"
Sve počinje Velikim praskom.
Otišli smo predaleko.
Zemlja je nastala pre 4,5 milijarde godina.
Još smo predaleko.
Možda ovako. Srednji vek je,
Britanci su ostali bez drva.
Prešli su na ugalj, ali su potrošili sve sa površine.
Kopali su duboko i rudnici su poplavljeni.
Samjuel Njukomen je napravio parnu mašinu
za izbacivanje vode i rudari su nastavili da kopaju.
-
Džejms Vat je izum višestruko iskoristio.
Dobili smo "sastojke" Industrijske revolucije:
fosilna goriva i načine njihovog korišćenja.
Sve je krenulo nizbrdo.
Kopalo se sve dublje, pa je napravljena pruga.
-
Pruga + parna mašina = železnica.
Majkl Faradej je napravio elektromotor,
a Tesla je otkrio naizmeničnu struju.
Elektrane počinju da prave struju sagorevanjem uglja.
Edvin Drejk pravi prvu naftnu bušotinu u Pensilvaniji,
a Karl Dajmler prvi auto na benzin.
Od katrana i nafte prave se industrijske hemikalije
i lekovi koji produžavaju život. Broj ljudi raste.
Braća Rajt počinju da koriste naftu u avijaciji,
Fric Hejber i Karl Boš prave fosilna đubriva.
Pomoću đubriva i traktora na naftu
proizvodi se hrana za više ljudi.
Prvi svetski rat je prvi sukob "na naftni pogon",
a Drugi donosi navođenje rakete i atomske bombe.
Između je Velika depresija izazvana prekomernom proizvodnjom.
Proizvodi se brže nego što se troši.
Reklamama se podstiče potrošački duh da bi se rešili viškova.
50-tih godina
televizija počinje da se koristi da se namame novi potrošači.
70-tih dolazi do naftne krize.
Svi su šokirani saznanjem koliko zavisimo od nje.
Iz energetske krize rađa se ekološki pokret,
ali cena nafte pada i oskudica se zaboravlja.
Dolazi do obračuna tržišne i planirane ekonomije.
Prva pobeđuje - zbogom "zla" Sovjetska imperijo.
Političari odlučuju da tržište rešava sve.
Stižu lični računari.
Globalizacija počinje kada tržište primeti
da je rad jeftiniji u Kini.
Iznenada svi imaju mobilni, ali nafta polako presušuje.
Kina danas troši pola svetskog uglja na robu za izvoz,
ali gde će da nabavi gorivo za dalji razvoj?
Ekološki problemi se gomilaju.
Porast CO2 izaziva vrućine,
poplave i suše, okeani kisele,
25 megatona tla godišnje erodira zbog poljoprivrede.
Prašume nestaju,
vrste izumiru hiljadu puta brže,
voda je sve zagađenija.
Naftu crpimo sa morskog dna, јer površinske više nema,
ali platforme eksplodiraju poput one u Meksičkom zalivu.
Fabrike i zagađenje se premeštaju tamo gde je rad jeftin,
a SAD postaje kazino.
Finansijski sektor čini 40% ekonomije,
ali Vol strit je prezadužen.
Banke propadaju, nezaposlenost raste, krediti nestaju,
ekonomija je na ivici sloma!
Sadašnjost. Neverovatno koliko smo postigli
za 200 godina (samo tri ljudska veka)
od početka industrijalizacije.
Gde nas to vodi?
Ne smemo da dopustimo prenaseljavanje planete,
ispuštanje ugljen-dioksida u atmosferu,
uništavanje tla,
dalji rast potrošnje i ekonomiju
zasnovanu na nafti koja nestaje.
Štampanjem novca ne možemo da rešimo krizu.
Bila je to uzbudljiva vožnja, ali postoje granice.
Nije kraj sveta, ali moramo brzo da uradimo 4 stvari:
da naučimo da živimo bez fosilnih goriva,
prevaziđemo ekonomiju kakvu poznajemo,
zbrinemo 7 milijardi ljudi,
održimo populaciju na stabilnom nivou
i suočimo se sa posledicama uništavanja prirode.
Ukratko, da živimo u skladu sa raspoloživim
izvorima energije i brzinom njihovog obnavljanja.
Možemo li to?
Nemamo izbora!
Alternativni izvori energije su važni,
ali ne mogu potpuno da zamene fosilna goriva tako brzo.
Isto tako, naši transpotni sistemi,
elektrane i poljoprivreda koriste naftu, gas i ugalj.
Prelazak na druge izvore energije zahtevao bi
da redizajniramo gradove, proizvodnju, zdravstvo i sve ostalo,
kao i da preispitamo mnoge kulturne vrednosti.
Globalni problemi se ne rešavaju pojedinačno,
a mnogi i nisu sasvim rešivi.
Moramo da budemo spremni za neočekivano.
Naš najvažniji cilj je fleksibilnost,
sposobnost da primimo udarac i nastavimo dalje.
Ako ništa ne uradimo, čeka nas mračna budućnost
bez ugljenika.
Ako, pak, isplaniramo tranziciju,
stvorićemo svet sa jakim
zajednicama zdravih, kreativnih ljudi
i ekosistem sa milionima drugih vrsta.
U svakom slučaju, ovo je vožnja našeg života.
Prihvatite to i uskačite,
vreme je da svi zasučemo rukave.
Post Karbon Institut - www.postcarbon.org
Tekst čitao: Ričard Hajnberg
Ilustrovao: Monstro - www.monstrodesign.com